Žádáme všechny nepovolané osoby, aby opustily první bezpečnostní pásmo.
Opakuji, žádáme všechny nepovolané osoby,
aby opustily první bezpečnostní pásmo.
Vcházejí dovnitř, zrušte ochrannou clonu.
Špatné znamení.
Ale ne, to se stává, občas zapracuje
takový to vnitřní pnutí materiálu.
Ne, radši pojďte, aby to nebylo na nás.
Vážení přátelé, před několika minutami začal nový den.
Devátý srpen 1991.
Radím vám, abyste si toto datum zapamatovali,
je více než jisté, že se zapíše zlatými písmeny do historie lidstva.
A teď vám představím člověka, který vynalezl nesmrtelnost.
Laureáta Nobelovy ceny profesora doktora Viktora Kuppelweisera.
Vítám vás, pane profesore, v našem studiu.
Vaše tvrzení je poněkud přehnané, madam.
Podařilo se mi pouze uvést lidský organizmus do stavu anabiózy
- neboli tak zvané hibernace. - Ano, ano, ovšem.
Chtěla bych ještě dodat, že poslední pokus,
uskutečněný vědeckým týmem pana profesora,
pokus zmrazení šimpanze na 6 měsíců, byl korunován naprostým úspěchem.
Promiňte, pokus rozmrazení.
A nyní mi dovolte představit vám pana Alberta Stasského
- a pana Maxmiliána... - Paradis.
Paradise, děkuji.
Tyto dva sympatické a odvážné muže zavřeme za okamžik do kontejnerů,
které můžeme nazvat moderními sarkofágy 21 . století.
Promiňte, to jsou hibernátory, jaképak sarkofágy. Koko, fuj!
Zajisté. A za tři roky se probudí jako,
doufejme že živý důkaz vítězství lidského myšlení nad zákony přírody.
Co vás přimělo k tomuto rozhodnutí,
při kterém doslova stydne v žilách krev?
Stručně, paní redaktorko... jestli dovolíte. Pocit odpovědnosti.
Já, skromný biolog,
mám příležitost být užitečný celému lidstvu.
Vím, že jsou to velká slova, ale myslím to takhle.
Představte si prosím, že díky hibernaci
se mnoho nevyléčitelně nemocných lidí bude moci přenést do doby,
kdy už bude známo, jak lze vyléčit jejich nemoc.
Vidíš, náš syn se stal významnou osobností.
Jako, dejme tomu, Gagarin nebo někdo takový.
To je tak, mě na tom nejvíc přitahuje to riziko.
Že to nikdo přede mnou nezkusil.
Tomu říkám pravý život.
Tedy pokusy s hibernací mě od počátku zajímaly a vzrušovaly.
Radši se přiznej, že ti šlo o ty prachy, grázle!
A aby ses nás zbavil.
Vidíš, ten syčák je tvůj táta.
- Zapamatuj si, jak vypadá. - Jakmile jsem se dozvěděl,
že hledají dobrovolníka, přihlásil jsem se a vybrali mě.
Děkujeme vám. Chtěli byste nám ještě něco povědět?
Rád bych z tohoto místa jménem nás dvou
pozdravil všechny příznivce hibernace na světě.
Dovolte mi ještě poslední otázku.
- Nebojíte se, pánové? - Ale čeho?
No, ovšem, metoda je koneckonců ověřená.
Koko je s námi ve studiu a tak...
Ano, ale přesto, aby bylo mezi námi jasno,
chci upozornit, že jisté riziko tu existuje.
Prosím?
Podle pokusů, prováděných se zvířaty,
lze jen velmi těžko odhadnout vliv hibernace na lidskou psychiku.
Nevíme, jak zareaguje například hypofýza.
Po experimentu se mohou objevit i halucinace.
Pozvu vás nyní, vážení, do tajemné jeskyně vědy,
která jako v pohádce z tisíce a jedné noci
pohltí naše hrdiny, aby je za tři roky
na zavolání ''Sezame, otevři se''
opět vydala, jak doufáme, celé a zdravé.
A vám, vážení, připomínám, že za tři dny
se máme sejít na celosvětovém kongresu Ligy žen.
Liga tě brání, Liga radí, Liga tě nikdy nezradí.
Děkuji vám, vážení, dobrou noc.
- Ale fuj, Koko! - Ááá!
SEXMlSE
Nic nevidím.
To je po hibernaci normální.
Aha.
- A to už je po všem? - Ano, po všem.
Děkuji.
Děkuji, nic nevidím.
- Tak se to povedlo? - Povedlo.
Vidíte, říkal jsem to. Kdo se bojí, nesmí do lesa.
Proč je tu tma? Vidím jen tmu. Já vidím tmu!
Strašně se potím. Vy ne?
Organizmus pouští vodu, to je normální.
Máte pravdu, pane, typická posthibernační reakce.
Ó!
Dobrý den.
- Jak milá pozornost. - Snídaně!
Děkuju pěkně. Už tři roky jsem nesnídal.
Rohlíky, vajíčka, to je skvělé.
Promiňte prosím, to pečivo je čerstvé?
Cože?
No jasně, důmyslná věc.
Á... děkuji.
Zdá se, že jsem ztratil chuť.
To nemá žádnou chuť.
Musíte ještě dodržovat adaptační dietu.
Hm.
Aha, tak pardon.
Je mi nějak mdlo.
Jestli si hned nedám čouda...
Moment, hele....
hele, hele, hele, hele... je to tu!
No ale to je přece nezodpovědnost.
Omlouvám se, že jen tak z ruky.
Určitě se tu nesmí kouřit, nejsou tu popelníky.
Nám nikdo neřekl, že se to nesmí. Poslužte si prosím.
Dobře, ale jen z kolegiality, jen symbolicky.
Já vím.
Já totiž normálně skoro nekouřím, je to škodlivé.
Ale teď, po tom jídle...
Nemáme oheň.
- Funguje! - Hm...
Senzace, to jsem potřeboval.
- Není nad cigaretu. - Cigareta.
Já si myslím, že se to s tou škodlivostí cigaret přehání...
Omamná pochutina, přivezená do Evropy v roce 1492
Krištofem Kolumbem. Podporuje vznik rakoviny.
Zlikvidováno na zasedání Ligy v roce 1996
pro všestrannou škodlivost.
Oheň je nebezpečná věc.
Neměli bychom teď kouřit, máme karanténu.
Počkejte, za pár dní nám začne tanec.
Rozhovory,
autogramy...
- besedy na pracovištích... - Netěším se na to.
Promiňte prosím, poslužte si.
Dobrý den.
Oh, co je to?
Asi se tady nesmí kouřit.
- Profesor Kuppelweiser... - Jo.
Laureát tak zvané Nobelovy ceny...
- Jo. - Neexistuje.
Jo. Cože?
Prosím?
Sestro...
o co vlastně jde?
Experiment se podařil, ne? A my jsme hrdinové, ne?
A postříkali nás pěnou, ne?
Co k čertu znamená celej ten cirkus?
Žádáme, aby sem přišel váš nadřízený.
Buďte rádi, že žijete, že jsme vás vůbec odhibernovaly.
Proč byste nás neměli odhibernovat, ten experiment by ztratil smysl.
Za války byly jiné starosti než experimenty ve vědě.
- Za jaké války? - Cože?
Měli jste nás probudit bez ohledu na politickou situaci.
Co je nám do nějaký vaší války?
Naší?
To byla vaše válka, my neznáme války.
Je drzá.
- A... kdo vyhrál? - Co?
No tu válku, musel někdo vyhrát.
Nezáleží na tom, kdo vyhrál, ale na tom, kdo přežil.
Promiňte, paní, kde je profesor Kuppelweiser?
- Doktorka Lamia vám to řekla. - Že neexistuje?
Co to znamená neexistuje? Zase měl nehodu?
- Stejnou jako ti ostatní. - Promiňte prosím,
ale chceme mluvit s ředitelem tohoto ústavu.
Poslouchám.
- Jednal bych raději s mužem. - Vůbec nic nechápou, sestro.
Kontakt s jedinci vašeho pohlaví je... neproveditelný.
Cože?
- Kromě vás žádní samci neexistují. - Muži už dávno vyhynuli.
Co? Vyhynuli? Přece to nebyli mamuti.
Řekla bych, že byli... v jistém smyslu.
- Promiňte, kolikátého je? - Osmého března.
Spali jste poněkud déle, než bylo plánováno.
Trvalo to déle než tři roky?
- Pět? - Ne.
Čtyři?
To jim teda nedaruju.
Promiňte prosím, paní doktorko, mě to vůbec nezajímá.
Já měl smlouvu na tři roky, takže budete platit přesčas vy.
- Který je rok? - 44.
2044.
A mužský neexistujou.
2044...
Nejsou tady vůbec okna.
Ani kliky tu nemají.
Spali jsme třiapadesát let?
To jsou halucinace, o kterých mluvil profesor.
No, moc hezky jsme si s váma popovídali.
Promiňte, teď už máme nejvyšší čas, vlastně už jdeme pozdě.
Na shledanou.
Dámy nás jistě omluví, pane Alberte.
Poroučím se.
- Co to bylo? - Elektrický proud.
Mám zůstat s tebou, sestro?
Ne, děkuji, budu radši pracovat sama.
Tak na shledanou.
Na trojce probíjí proud, ale ráno to spravím.
Dobrou noc.
Do hrdinů pouštět proud! Sprosťáctví!
Pořád mě to brní.
Zkusím to rozcvičit.
Co se děje? O co tady jde?
Všechno vypadalo tak slibně, měly bejt ty besedy.
Co to znamená? To byla šlupka.
Přestaňte, prosím vás.
Elektrické šoky jsou velmi užitečné pro organizmus.
Patrně to patří k experimentu.
Prověrka odolnosti hibernovaného vůči psychickým stresům.
Co se mi to snažíte namluvit, prosím vás?
Jsem snad králík nebo pokusný morče? Nejsem!
Svět bez mužskejch.
Zajímalo by mě, jak by se, s prominutím, rozmnožovaly.
Nemusíte mít strach. Ženy byly vždycky nositelkami života.
No jo, ale my jsme vám v tom trošku pomáhali.
A nebylo to nepříjemný...
Slyšeli jste někdy o umělé partenogenezi?
Podávám oficiální protest proti odposlechu soukromých rozhovorů.
Díky partenogenezi si vystačíme samy.
- Parte co? - Partenogeneze.
Samooplození.
- Jestliže došlo k tomuto... - K čemu?
- Jestliže došlo... - K čemu došlo?
- Tak co se stalo? - Je čas jít spát.
- A co je to samooplození? - Ani se radši neptejte.
Pamatujte si, co se vám bude zdát na novém místě.
Sny jsou velmi důležité.
Musíme doufat, že jsme se ještě nevzbudili, pane Maxi.
Jak to? O co kráčí?
- Dobrou noc. - Počkejte, ještě nezhasínejte!
Haló! Haló! Haló!
Dá se odtud zavolat do města?
Na něco jsem se ptal!
Manželka má jistě starost.
U vás v Genetixu není nikdy na návštěvy moc pozdě, viď?
Dobrý večer. Doufám, že nepřekážím.
Jsem tady jako soukromá osoba.
Byla jsem kousek odtud, a tak mě napadlo, co asi děláš.
Jak se zdá, máš spoustu zajímavé práce, když tu zůstáváš přes noc.
O tom všem se můžeš dozvědět v bulletinech, sestro.
Ano, jistě.
Ovšem informace o speciálních úkolech se přece nezveřejňují.
Jistěže ne, to je služební tajemství.
Právě. Á, přinesla jsem ti něco dobrého.
K jaké příležitosti?
Nu, k jaké, měly jste úspěch, něco jste vykopaly, ne?
Klepy. Nesmíš na všechno naletět.
Že by tě jen tak odvolaly z dovolené? To zaprvé.
Sektor, ve kterém jste vedly vykopávky, byl náhle uzavřen,
to zadruhé. Jedna a dvě jsou tři a tři znamená tajemství.
Prostě si dávám dohromady fakta.
Promiň, ale nemohla bys to dělat někde jinde?
Já se chci vykoupat a jít spát.
Rozumím. Tajemství vyčerpává.
Škoda, Lamio, že jsi od nás odešla.
V Genetixu bys udělala kariéru.
V Archeu se mi taky nevede zrovna špatně.
Archeo, vyhrabávání mrtvých pocitů.
Tak se měj, drahoušku.
Udělaly byste líp, kdybyste je předaly nám, víš.
- Koho? - No koho?
Pane Maxi, kdepak jste?
Dobrý den.
Stalo se něco?
Ne, ne. Dobrý den.
Tišeji!
Co to děláte?
Hledáte něco?
Mikrofony.
Nenamáhejte se, stejně nic nenajdete.
Mám toho dost! Permanentní špehování!
Nevydržím to!
Umělá partenogeneze je forma samooplozování.
- Spočívá v mechanickém... - Vy jste objednal televizor?
- Prosím vás. -... jinou buňkou ženského těla.
Kdy byla partenogeneze uskutečněna poprvé
a jaký byl její vývoj?
Poprvé byla partenogeneze uskutečněna před 130 lety na mořské ježovce.
- Děti ze zkumavek. - Namouduši.
- V roce 191 0... - Vypadají na to.
...Eugenia Batalionová vyvolala partenogenezi u žáby.
A to propíchnutím panenského vajíčka
skleněným hrotem namočeným v krvi.
V roce 1939 Gilda Pinkusová vyvolala partenogenezi...
Naše reprodukční metody je nejdokonalejší.
Že se nestydíte učit děti takový čuňárny.
Propichovat panenská vajíčka v děloze...
mechanicky pronikat jedno druhým...
No aspoň při jídle ne, pane kolego, prosím vás.
Už o nich vědí, včera tu byla Tekla.
Předpokládala jsem to. Genetix má své ženy všude.
Co kdyby nám je chtěly odebrat?
Ne, ne, veškeré relikty a vykopávky patří nám.
A Tekla to moc dobře ví. Bojím se jen jednoho...
- No, jak pokračuješ? - Děkuji, dobře.
Teď budu moci dokázat, že muži jsou
chybějícím vývojovým článkem mezi námi a opicemi.
A nejsou příliš agresivní?
Ne.
Ten větší je mírnější. Ten druhý má na něho špatný vliv.
Nezapomeň, že nebezpečí infekce atavizmy není ještě zcela odstraněno.
Přímé kontakty omez na minimum.
- Děkuji, sestro. - Buď opatrná.
Pane Alberte,
musíme si najít nějaký speciální způsob jak se dorozumívat.
- Spolkni prášek. - Znáte nějaký cizí jazyk?
Ne, ne, ne, to ne, určitě tu mají tlumočnice, to nejde.
Já bych si to představoval takhle:
Když si například vezmu dvě lžičky toho růžovýho,
tak to znamená ''k zemi''.
Nebo když si popotáhnu košili, znamená to ''ke mně''.
Máte na mysli tajný kód, signalizační znamení...
Jo, něco v tom smyslu.
Pane Maxi...
abstrahujete ovšem od dané situace.
Cože?
Takhle se teda, můj milej, nikdy nedomluvíme.
Pane Alberte, taky nespíte?
- Je tu zima. - No právě.
Pustily nějakej ventilátor nebo co.
- Pane Maxi... - Co?
Lehněte si sem ke mně, bude nám aspoň tepleji.
Děkuji.
Jako na vojně.
- Pane Alberte... - Ano?
Prosím vás, řekněte mi upřímně jako vědec...
je možný, aby se ženský samy rozmnožovaly?
Ovšem, je to možné.
Bylo to možné už i v naší době.
Ale nikdy ne v takovém měřítku.
Rány boží.
Třiapadesát let.
Prospali jsme nejlepší léta našeho života.
V jediném okamžiku jsme ztratili rodiny... přátele...
V osmadevadesátým roce jsem měl dostat kvartýr.
Už nikdy se nedám zmrazit.
- Nedal byste mi loknout? - Oh, promiňte.
Poslužte si.
Pane Alberte, co se vám stalo?
To ne, nesmíte si to tak brát, co naděláte?
Musíme už nějak žít.
Člověk se přece dokáže přizpůsobit všemu na světě. Prosím.
Víte, já myslím, že... že bychom si mohli tykat.
Netroufal jsem si to říct. Napijem se na to.
Albert.
Maxmilián.
Děkuju.
Do konce utkání zbývá ještě necelá minuta.
Stav nerozhodný a pro Archeo je to poslední šance.
Ano, ano, teď, teď, teď! Ano, a je tam, sestry.
Stačila chvilka nepozornosti a je to 1:0 pro Archeo.
Ne ne, to už asi nevyrovnají.
Výborně, to je ono.
Píšťalka hlavní rozhodčí oznamuje konec utkání.
A nyní nastává tradiční výměna triček...
Ale ne,
to se mi zdá, to je sen.
Pojď se podívat. Albertku, pojď, pojď, koukej, podívej se!
- Autorkou branky je Esa Romová. - Fantastickej program.
Celý den čučíš na televizi, a o to jim jde.
Ale že je stavěná, ta pivotmanka.
Ju! Replay, replay! Ne, ne, ne, to nejlepší nezopakujou.
Vždyť my se tu nemusíme mít špatně.
Moh by to bejt pro nás pravej ráj.
- Cože? - No ráj.
Spousta ženskejch, svobodnejch...
a my dva. Konkurence prakticky žádná.
No, příroda se nedá ošidit.
Máš radši brunetky, nebo blondýny?
Ty jsi! Naše civilizace leží v troskách, a ty máš v palici jen jedno.
Á, naše malá blondýnečka. Tak pozor, já to zkusím.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dneska jste v karanténě již pátý den.
Pokuste se určit podle stupnice od jedné do deseti svoje pocity.
Od jedný do desíti? Když vidím vás, tak sedm, zatím.
Sedm.
- Pusťte mě ven! - "Pusťte mě ven", to máme. . .
jedna. Chuť k jídlu?
Děkuju, zlepšily jste se.
To růžový je moc dobrý, pětka, možná dokonce šestka.
Nejím a nebudu jíst.
Tak bude nutné krmit nitrožilně.
Fyzická kondice?
- Deset. - Máte nějaké zvláštní přání?
Nemohli bychom spolu jít někam na procházku nebo si zatančit?
- Jakým právem se mě dotýkáš? - Odvěkým právem přírody, děťátko.
To bylo velmi nehygienické.
Nedělej to, nebo tě budu muset zneškodnit.
Chci jen podotknout, že jsem bejval dorosteneckým mistrem v boxu.
Blázne!
Hoďte tam nějakou muziku!
- Smím prosit, madam? - Nepřibližuj se!
Ááá!
Já nejsem agresivní. Agresivnost - jedna.
Víckrát to nedělejte, nebo vás budeme muset uspat.
Maxi, žiješ?
Alberte...
funguje to.
- Stalo se něco, sestro? - Ne.
- Můžeme ti nějak pomoci? - Ne.
Necítíš se dobře?
Už je to v pořádku. Pokračujte v práci.
Kdo ji tam pustil?
Má speciální pověření, nedá se nic dělat.
Musíš s nimi zacházet opatrněji, jsou to unikáty.
Jmenuji se Emma Daxová, budeme pracovat spolu.
Ti dva mají důležitou roli v programu Genetixu, o který se zajímá vláda.
Jsem osobně zodpovědná za genetickou bezpečnost tohoto sektoru.
Při ohrožení podléháš mým rozkazům.
Kašlu na tvoje rozkazy.
Mou nadřízenou je doktorka Berna.
Zdá se, že ji budu muset uvědomit o tvojí návštěvě.
Budeš mít příležitost.
Doktorka Berna je právě u Její Excelence,
která si přeje ty samce vidět.
Mám příkaz doprovodit vás do rezidence.
Kolega chce jít na procházku!
Oblečte si ty věci.
Košili dovnitř.
Eh, aby mě slepice komandovala...
Rukavice!
No to snad ne. Proč z nás děláte buzeranty?
Bez identifikátorů nikdo nesmí ven.
Nebývala to Kuppelweiserova klinika?
Promiňte.
Co je? Co je? Co je? Co je? Počkat! Momentík.
Kam nás to vlastně vedete?
- Pojďte za mnou. - Dobrý den.
- Kam nás vedete, slečno, co? - Za mnou prosím.
Vždyť já jdu, nebojte se.
Propusť tři.
Propusť tři, otevřete!
Ahoj.
Pověz mi, kde máš tatínka?
Co je to tatínek?
Chudinka malá.
Pojď ke mně, pojď, beruško moje.
- Já chci taky! - Já taky!
Tak vy broučkové nevíte, co je tatínek?
Co vám to udělaly?
Sestro, okamžitě odveďte děti! A nediskutujte.
Děvčata, jdeme! Rychle, za mnou!
Pojďme!
Nevědí, co jsou rodiče. Chudáci děti.
- Pojďte za mnou! - Maxi, neznají pojem ''otec''.
To je apokalypsa.
Emma Daxová k Její Excelenci.
Eh, mutanti, vzniklí ozářením.
Alberte...
koukni se na tuhle potvoru, fuj.
Oh, Maxi!
Pravá jablka.
A zrovna dvě.
Jsou tady.
Hibernace, to je budoucnost.
Kdyby se nám podařilo snížit tělesnou teplotu o pouhé dva stupně,
žily bychom dvakrát tak dlouho.
Tak, naše statečná děvčata přivedla samce.
Podíváme se na ně, jsem zvědavá.
Mají specifickou vůni.
Potí se, to jim zůstalo po hibernaci.
Kolik je jim let?
86. Ale biologické opotřebení 40,5 procenta.
- He he. - Co s nimi uděláme?
Promiňte, řekl bych, že jste tu nějaký velký zvíře, že jo?
Chceme se vás s kolegou na pár věcí zeptat.
Její Excelenci se říká ''Vaše Excelence''.
Vaše Excelence?
V tom případě se omlouvám.
Těší mě,
- já jsem nějakej Paradis. - Pozor!
Podtrhni mu nohy!
Pusťte ho, nechte ho, nemyslel to zle.
- Neštípejte mě! - Můžete ho pustit.
Ne... ne, tam ne!
Kolega se chtěl pouze představit.
Vaše...
Výsosti...
chtěl jsem se zeptat...
na co?
- Co se vlastně stalo s muži. - Ano.
Co jste udělaly se všema mužskejma?
My nic, ale váš přítel Kuppelweiser.
Pan profesor?
Objevil za válký preparát, který měl paralyzovat mužské geny.
Ale něco neuhlídali. A bomba M, která měla pouze paralyzovat,
zničila mužské geny jednou provždy.
Když je to tak...
můžem vám bejt snad nějak... užitečný, ne?
Něco jako ty... reproduktory.
No jasně, zkrátka, k obnovení mužský populace.
Ovšem jen v rámci našich... možností, že?
Proč ne?
Nebyla by to přece první oběť, kterou... bychom přinesli lidstvu, že?
No jasně.
A prachy až potom, po celým cyklu.
Můžou nám je poukázat najednou i s dlužnou částkou za hibernaci.
Ne, ne, peníze nejsou důležité.
Chtějí, aby to bylo jako kdysi.
Jako kdysi?
Svět s muži?
- To je snad logické? - Typicky mužský názor.
Pohleďte, toto je naše svatá jabloň, zasazená rukou pramatky.
Z takového stromu utrhl samec v ráji jablko a svedl jím ženu.
Proto jsme ztratili ráj navždycky.
A to je důvod proč...
Ááá! Kde jsou naše svatá jablka?
Zneuctili posvátnou rezervaci. Sežrali naše svatá jablka!
Svatý? Proč nám nikdo nic neřekl?
Moje... moje malá jablíčka, kdo mi vás vrátí?
- Ale no no no. - To je neštěstí!
Ko... kolega má pravdu, netušili jsme,
že ta jablka mají pro vás zvláštní význam, nevěděli jsme,
že jsou spojená s legendou. A kromě toho byla úplně kyselá.
- Nedráždi je. - Obávám se, drahá Berno,
že to, co vykopaly tvoje ženy, je asi... nová Pandořina skříňka.
Skříňka? Tak to si vyprošuju, dámy, to ne!
Odveďte je odtud! Nemají právo volně vycházet.
Tak mě pusťte do záložny, já vám zaplatím ty vaše podělaný jabka.
- Ne! Ne, ne, nesahejte na mě! - Nechte mě, já půjdu sám!
Ženský mě bijou.
Mami, já chci domů!
Dejte mi všichni svatej pokoj.
Jak to mluvíš? Vstávej!
Nevstanu! Zůstanu tady ležet.
Musíme utéct, za každou cenu.
A jak? Vždyť jsi viděl, jak mají všechno zorganizovaný.
- Dostanou nás všude. - Pojď. Utéct je naše povinnost!
Jo, jak? Všecko je pod proudem
a pořád nás mají jako na dlani jako rybičky v akváriu.
Nech mě umřít. Lala lala...
Styď se, takhle vyvádět!
Někde přece musí existovat jiný... lepší svět!
Vysavač!
Hele... myslím, že jsem na něco přišel.
To není možný.
Spolkni prášek!
Tvrdneme tady už osmej den... a nic.
Já to chápu, vy jste ve službě.
Á, pojď, pojď, pojď sem, kampak bys chtěl?
Pojď k pánovi.
Hodnej luxík.
A jakou má pěknou paničku. Jenom je nějaká moc vážná.
Pročpak je vlastně taková vážná, co?
Dobrý, luxíku, viď? Dobrý drobečky.
Jez, jez,
když nebudeš papat, panička tě zavře do takový díry, jako je tahle naše.
Ke všemu vysadila ventilace.
Buďhodnej vysavač, luxíku, no no no.
Tvé pověření, sestro?
Lamia, zvláštní úkol - Archea.
V pořádku. Účel návštěvy?
Chtěla bych mluvit s vaší nejstarší ženou.
Podívej se, která z nich je nejstarší.
Ano, sestro.
Každým dnem se to totiž mění, padají jako mouchy.
Zdá se, že už to nebude dlouho trvat.
Julie Nováková, 74 roků, pokoj 114.
Máš na to půl hodiny.
Veselé Vánoce.
Mlela bába mák, nevěděla jak, mlela bába mák, nevěděla jak.
Cítím se výborně a jsem ráda,
že je o mne postaráno v Útulku spokojeného stáří.
Chci se v teple a v pohodě dožít jasného konce svých dnů.
Zas to má to poruchu.
No, podívej se, s jakým krámem musíme pracovat.
Paní důstojnice, proč mě tak trápíte?
Na nic se nepamatuju, mám už sklerózu.
Neboj se, babičko, nikdo nás neslyší.
Já se ničeho nebojím, nemám před nikým co schovávat.
A co to máš tady?
Slituj se, holčičko, nedívej se tam.
To je přece zakázané.
Neber mi ji, prosím tě, měla jsem takovou radost, že mi konečně vyklíčila.
Co je to?
Brambora.
Opravdický škrob, žádné ty vaše umělotiny.
Mám tu něco lepšího.
Á...
džemík. Jahodový?
Dostaneš plnou sklenici, když mi něco povíš.
Můžu ochutnat, jestli není moc přeslazený?
Hm, pikantní, dobrý.
- Co se stalo? - Zkrat na vedení, sestro.
- Snad pojistky. - Hned to spravíme.
Hlídej samce, jdu se tam podívat.
Tak to je konec, teď vypadla celá fáze.
Zapněte nouzové osvětlení!
Ne, do očí ne!
- Ne do očí. - Zůstaňte, kde jste!
K čemu... sloužili muži?
K čemu dřív sloužili muži... to je různý.
No, používalo se jich ve většině případů na práci, víc se nepamatuju.
Jak to, nepamatuješ?
Přece za tvých časů bývali na denním pořádku.
Na denním... i na nočním.
- Co bude s tím džemem? - Je tvůj.
Svěřím ti velké tajemství. Vykopaly jsme dva takové živé.
Živé?
Píšu o nich práci.
Hibernovali je v roce 1991 .
Mille neuf cents guatre vingts' un.
To byl ročník.
- Už jste našly tu závadu? - Ještě ne.
- Zapněte konečně nějaké světlo. - Jenže havarijní vysadilo taky.
Může to být i na pětce.
Ještě před chvílí tady byli.
Třeba se schovali na toaletu.
Chcete s něčím pomoct?
Tamhle jsou!
Do díry, rychle!
Hlídej výtah!
Ježíši, vždyť je to celej můj Juzuš.
Řekla jsi ''Ježíši''? Co to znamená ''Ježíš''?
Juzuš, řekla jsem Juzuš, tak se jmenoval můj nastávající.
Co to znamená ''nastávající''?
Co vlastně má ta vaše generace z toho, že jste ženský?
Když nejsou muži, nemá cenu být ženská.
Ó!
A k čemu jste je potřebovaly?
Pro potěšení, pro zlost i pro zábavu.
Pro zábavu... máme televizi.
Je v nich něco zvláštního, co znemožňuje soustředit se.
Něco fascinujícího. Už se mi o nich i zdálo.
Ale děvenko, nejsi ty náhodou do jednoho z nich zamilovaná?
A co s nimi chcete udělat?
Chceme požádat o jejich naturalizaci.
Cože? Chcete je předělat na ženské?
Vždyť je to přece pro ně horší než smrt.
A taková je to krásná příležitost vrátit se k normálu.
Kdybych já byla mladší, tak bych udělala všechno pro jejich záchranu.
Ty jsi jiná než tamty.
Jak se jmenuješ?
- Lamia. - Lamia?
- Tak co? - Nic. Vzadu nejsou.
Ani u výtahu.
Tady taky ne. Odkud se vzal ten kolík?
Pst! Tiše, tiše!
Já to tam ještě jednou prohlídnu. Zůstaň tady.
Dobře.
Tento nástroj sloužil k zasazování řezných ran.
A takhle samci mučili ženy.
Samec je nepřítel žen!
Nač užívali tento předmět, sestry... není snad nutné vysvětlovat.
Oddíl speciální je vždy loajální.
Po této demonstraci chápete,
proč naše prababičky nemohly snášet samčí zvůli a založily Ligu.
Liga tě brání, Liga radí, Liga tě nikdy nezradí!
Nikdy tě nezradí!
Promiňte prosím. My jen tak na skok,
- klidně to ignorujte. - Co je to? Co to bylo?
Jako nápad to nebylo špatný.
Jenže jsme se měli dát asi tou chodbou vlevo, víš?
Mně se to dokonce začíná líbit.
Zejtra vám zase utečeme!
Přestože jste si velice znepřátelili Její Excelenci
a svým nezodpovědným zásahem jste vážně poškodili naši elektrickou síť...
chceme vám dát poslední šanci.
A co máme udělat?
Stačí, když podepíšete tuto žádost.
Nejvyšší komisi pro kontrolu čistoty druhu.
Já, níže podepsaná...
jsem se narodila proti své vůli jakožto muž...
Vzhledem k tomu žádám, aby mé dosavadní chování samce
bylo uznáno za neexistující,
protože jsem byla k svému jednání svedena
kdysi vládnoucí mužskou civilizací.
Souhlasím bez výhrad s všeobecně platným názorem,
že muži nebyli, nejsou a nebudou potřební...
Hm. Můžete mi to přečíst ještě jednou?
Radila bych vám, abyste to brali vážně a podepsali.
A když nepodepíšeme?
Podepište.
Půjdete před shromáždění, které samo rozhodne, co s vámi dělat.
Slepičí tribunál! Děkuju, nechci, moh bych dostat čmelíky.
Sedni si, jsi na tahu.
Veškerá jednání můžeme vést, teprve až nás pustíte z této místnosti.
Klidně jsme jim to mohli podepsat.
V týhle situaci by to každej soud uznal za vynucenej souhlas.
A zásady?
Táhni.
Zajímavý otevření.
Co?
- Co je? - Těch je.
Pozor!
Rychle na záchod, rychle! A zabarikádujeme se.
Drž se dveří.
Ne! Ne ne ne, já protestuju!
Já nikam nejdu! Ve jménu vědy...
Au! Nebij mě! Nebij mě! Au, to bolí, to bolí!
Především se vám, drahé sestry, omlouvám za malé zpoždění.
Zastavily se mi hodinky.
Znovu připomínám, že průběh i výsledek dnešního zasedání...
je přísně tajný.
Prosím, prosím.
Dnes máme na pořadu jednání pouze dva body.
Oba sedí... tamhle.
Začíná to vypadat vážně.
To je asi nějaká organizace.
A nyní předávám slovo naší drahé doktorce Berně.
Scházíme se dnes, drahé sestry,
abychom rozhodly o dalším osudu jedinců... jiného druhu.
Kteří místo aby ve shodě s logikou vývoje vyhynuli,
ocitli se rozmarem osudu mezi námi.
Ráda bych stanovisko útvaru Archeo přednesla až nakonec,
neboť z moci úřadu máme na toto téma nejvíc údajů.
Kdo se hlásí o slovo?
Myslím, že v tomto případě není o čem rozhodovat.
Už naše prababičky nám kdysi ukázaly cíl a cestu,
po které šťastně a s jistotou kráčíme.
Nedopustíme, aby se vrátila situace,
v níž by žena byla znovu jen číšnicí na banketu života,
- na kterém hoduje samec. - Pryč s nimi! Nikdy!
V současné době máme natolik pevné postavení,
že můžeme hravě zlikvidovat nákazu, které se obecně říká - muž.
A vůči které jsme všechny naštěstí odolné.
Bravo!
Nezdá se vám, že trochu přeháníte?
Vždyť kdyby nebylo mužů, svět by se vůbec nehnul z místa.
Dějiny pokroku jsou dějinami mužů.
Tohle popřít nemůžete.
Všichni velcí vědci, otcové pokroku, humanisté a vynálezci byli přece muži.
- A proto... - Ano, a kteří?
- Konkrétně jména! - Například Koperník.
To je lež! Koperník byla žena.
Cože?
- No tak Einstein. - Einstein byla taky žena!
A madam Curie Sklodowská taky, co?
To nebyl zrovna nejlepší příklad.
Protože mě popletly. Promiň mi.
Tito... falokrati zde mluvili o mužských vynálezcích.
Ovšem že leccos vynalezli, vezměme to od začátku.
Jistý samec, nazývaný Kain,
vynalezl zločin a vyzkoušel ho na své sestře Ábele.
Další z nich vynalezl prostituci,
jiný zas otrokářství,
zbabělost, lenost.
Krátce řečeno, za všechno zlo světa vděčíme vám.
Počínaje náboženskými válkami a rakovinou dělohy konče.
Jasně. Nejsme zodpovědný akorát za krupobití,
zemětřesení a černej kašel.
Náš svět je přece lepší než ten, který pamatují.
Proč nás tedy pořád kritizují?
Nejsi náhodou nemocná? Poslední dobou moc přemýšlíš.
Zdravý organizmus žije a jedná pouze,
pouze nemocný se zamýšlí nad sebou.
Jak je vidět, dokonale se bez nich obejdeme.
Žijeme ve spořádaném a klidném světě, bez hladu, válek,
venerických chorob a jiných mužských vynálezů.
Co můžete říct na svou obranu?
- Tak co? - No, řekni to podstatný, jo?
Díky náhodě se vám v našich osobách
naskytla příležitost vrátit se k přirozenému stavu věcí.
Trápíte se s těmi zkumavkami už půl století a vůbec netušíte,
oč jste ochuzeny.
V našem světě jste stály na piedestalu.
Všichni usilovali o vaši přízeň,
milovali vás, zasypávali vás květinami.
Byly jste inspirací básníků, symbolem vyšších ideí,
mateřství.
Likvidací mužské poloviny světa
jste zlikvidovaly zároveň polovinu sebe.
Neznásilňujte zákony přírody.
Poslouchat je dál nemá cenu, snaží se nás vyprovokovat.
No jasně, jasně.
Zbláznily jste se, protože jste už dlouho neměly chlapa!
Potřebujete chlapa!
Sednu si sám.
Je zřejmé, proč příroda odmítla déle tolerovat muže...
Co to je ''mít chlapa''?
Pravděpodobně jde o domácí mužskou službu.
Velmi rozšířenou ve 20. století.
Pokud řekli vše, co chtěli říci, odveďte je, sestry.
Ať počkají za dveřmi na výsledek hlasování.
Nádherná řeč, dal jsi jim to pěkně sežrat.
Připadám si sakra, jako by mě vylučovaly z Pionýra.
Spolkni prášek.
Jménem útvaru Archeo podávám návrh na naturalizaci obou samců.
Jako náčelnice útvaru Genetix
mám povinnost varovat sestry
před důsledky pseudohumánního rozmaru drahé doktorky Berny.
V žádném případě je nesmíme přijmout za členy naší společnosti.
Oba jedinci musí být urychleně zlikvidováni
a před likvidací předáni nám - útvaru Genetix,
za účelem realizace jistých zajímavých experimentů,
- biologických. - Vznáším protest.
Moje vynikající kolegyně přehnaně démonizuje škodlivost obou samců,
aby pozvedla prestiž svého útvaru
a získala dodatkové fondy na svoje... podezřelé experimenty.
Protestuji, to je insinuace.
Genetika je ze všech věd nejdůležitější,
ať se to někomu líbí, nebo ne.
- Velice zajímavé. - Přestaňte, sestry.
Mějte ohled na důstojnost našeho shromáždění.
Takže předkládám k hlasování dva projekty.
Prosím ticho. Kdo je pro likvidaci a kdo pro naturalizaci samců?
Hlasujeme!
No co je?
No co...
Jdu na věc.
Rychle!
Ježíši!
Co se děje?
Co... co to děláš?
Poplach! Utíkají! Poplach!
- Avanti! - Pomoc!
- Au, moje noha! - Do výtahu!
- Kam to vezmem? - Do přízemí.
Aha, jednička je nahoře.
Už jede, jede!
A je to.
- Gratuluju, Maxi. - Maličkost.
Gratuluju.
Musíme je dostat my, za každou cenu.
Naturalizace 155 hlasů proti 154.
Předveďte zúčastněné.
Cítím, že se tu něco pálí.
Pomoc...
- Hoří! - ... pomoc!
- Samci utekli! - Cože?
Vytrhli hlavní kabel vedení...
Samci utekli!
Proč vlastně utíkají? Vždyť to všechno dobře dopadlo.
Já jsem to říkala.
Říkala jsem hned, že jsou nebezpeční.
Genetix prim volá zvláštní oddělení. Poplach pro severovýchodní sektor!
Opakuji. Poplach pro severovýchodní sektor!
Hlaste kód, příjem.
JS 18 - 447.
OL 70 - 946. Provedu.
- 100. - Žádné impulzy.
75.
- Žádné impulzy. - 50.
Žádné impulzy.
25.
lmpulzy slabé.
- Nahoru, nebo dolů? - Dolů.
Dovolíš?
Promiňte,
nemám vystoupit?
Proč se tak díváte, sestry?
Mám dvě kila nadváhu.
- Jú! Jú! - Počkej!
Ne! Ne! Podívej!
Maxi, vzpamatuj se! Zapomněls, že utíkáme?
- Jé! No jo. - Maxi! Pojď!
- Maxi! - Co je to?
Co vás to napadlo, sestry, jít oblečené do bazénu?
Promiňte prosím, zabloudili jsme.
- Promiňte nám. - Svlékněte se ve výtahu.
Aby chlap nemohl s nahatou ženskou ve výtahu...
Guten tag, Paskontrolle. Die Ausweise bitte.
Né!
Copak ten příšerný mrakodrap nemá nikde konec?
- Máme impulzy! - Bližší záběr!
- Výrazné impulzy! - Máme je!
Na třetím poschodí.
Genetix prim volá skupinu. Genetix prim volá skupinu!
Jsou ve třetím patře.
Promiňte, kde je hotel lntercontinental?
Ein moment bitte.
- Nevíme, my jenom projíždíme. - Pardon.
- Ano, sestro? - Ano.
Měla jsem taky pocit, sestro, že v tom má prsty Genetix.
- To je ta umělá líheň. - Tak tady se rozmnožujou.
Ale je to nuda.
Je tam někdo?
Hele, výtah.
A jede.
Ale dolů.
Jako by se tady ochladilo.
A co je tohle?
Cítím čerstvý vzduch, východ nebude daleko.
Co tě nemá, vypadá to tady jako v nějakým dole.
Eh, pípá mi ucho.
Cítím impulzy.
Oddíl vystoupit!
Tak hejbněte kostrou!
Dneska máte vykopat 1 5 metrů chodby.
My z vás tu dekadenci vyženeme. Hněte sebou, tak rychle!
Co tady děláte vy?
Ještě jsme přece nikoho z Archea nevolaly.
- Dneska jsme nic nevykopaly. - My jsme myslely...
řekly nám, že sem máme jít.
Ne, to bude nějaký nedorozumění.
Jo tak.
To si ještě někdo odnese, sestry!
Vy si myslíte, že u nás nemáme co dělat?
My jsme vás sem nevolaly.
Máte tady teda pěknej bordel.
Nebuď sprostá.
Bordel máte vy v tom vašem Archeu.
No no!
Jste tam jedna vedle druhý samý vykopávky.
Dál to nejde.
Někdo tu leží.
Opatrně!
Jenom holínka.
Hele, naši tu byli!
Náš... profesor.
"Spasitel, nebo šarlatán"? Noviny z roku 93.
"Protest Číny příčinou rozpuštění OSN"...
"Zadlužení USA"...
"Odprodej Aljašky polské republi... Maminko moje!
''Bomba M se vyrábí masově''.
Co je to? Kdo je tu? Haló, kdo je tu?
Utíkej! Utíkej, budu ti krejt záda!
Pozor, pozor! Samci v chodbě 40 A! Odřízněte jim ústup!
- Pozor, padám! - Neboj, neboj, já tě držím!
Ty,
tomu říkám správnej mejdan.
To jo.
Vypadá to náramně.
Podívej se tamhle.
To je pohled.
- Jdeme k nim, pojď. - Ne, ne!
No jo, tam jsou taky jen samý buchty.
Á, máme je!
- Přišly jste sem čmuchat? - Sestřičky z Archea.
Kašlem na Archeo, paní kolegyně.
Ty, ony jsou úplně jiný.
- To je fakt, úplně jiný. - Úplně jiný!
Šťára, utíkejte!
Maxi!
Zase nějaké nové ohnisko dekadence.
Hm. Sotva zlikvidujeme jedno, hned vzniknou další.
Co vlastně chtějí?
Pozor, dítě!
Maxi!
Alberte! Alberte!
Nechte toho!
Narazily jsme na ohnisko dekadence.
Žádáme o posily.
- Ať žijou sladkosti! - Pryč s náušnicema!
Stejně nás všechny nepochytáte!
Alberte, vypadneme!
Alberte!
Kde jseš?
Alberte... proč jsi mě tady nechal?
Ty chlape!
- Co tady dělá tahle? - Chtěli jste se podívat ven.
- A tak tam jedeme. - Já jí nevěřím.
Ale stejně nemáme na vybranou.
Doprovodím vás k východu. Chci pro vás jen to nejlepší.
Děkujeme... děkujeme.
Lamia Renová, 6364 Archeo.
- A kde jsme teď? - V blokhausu C.
Podívejte se.
Ty!
Aj jaj jaj jaj jaj.
Co... co to je?
Země. A tam jste chtěli utéci.
Jak mohlo lidstvo něco takového dopustit?
No ne... jak to?
Takže my jsme celou tu dobu byli všichni pod zemí?
365 metrů pod povrchem země.
Eh, já to tušil!
Od začátku jsem něco takovýho tušil.
Nedalo by se...
aspoň na chvíli... trošku vyjít ven?
Dnes je na povrchu víc než 300 jednotek.
- Jednotek? - Jednotek? Čeho?
Záření profesora Kuppelweisera. Vedlejší produkt bomby M.
Proto musely naše předkyně hledat záchranu pod zemí
a později rozšířily původní důl do dnešní podoby.
To znamená, že nikdy nebude možné vyjít z podzemí?
Pokud chceme žít... nikdy.
Proto je naturalizace vaší jedinou nadějí.
Musí přece existovat způsob, jak se dostat ven.
Vždyť vy taky musíte vycházet, když potřebujete opravit nějaký závady, ne?
Na to máme skafandry.
Ale kyslík nestačí ani na celou hodinu.
To je fuk, kde jsou ty skafandry?
Tam vás čeká smrt, po dvanácti dnech.
Radši budeme žít týden tam, než žít celý život jako krtci.
- Zvyknete si. - Nikdy.
Kudy se jde ven?
Jdeme.
Nemyslete si, že vám pomohu utéci.
Jsem přece loajální státní zaměstnankyní.
A mohlas bejt tak senzační holka, Lamio.
Nemám jiné východisko.
Zrada!
Sakra! Ne, ne, jsme zničený!
Tohle ti nikdy nezapomenu, Lamio! Nezapomenu!
- Vrátím se, a pak uvidíš! - Bravo, moje drahá.
Měla jsi výborný nápad, vysloužila sis povýšení.
- A stužku za statečnost. - Děkuji jménem útvaru.
Á, málem bych zapomněla,
předej laskavě všechny materiály, týkající se těch samců Emmě.
Za jakým účelem?
Chceme s doktorkou Teklou pokračovat ve tvé započaté práci.
Jsou nebezpečnější, než se zdálo, a musí tedy přejít pod naši ochranu.
Neboj se, zpřístupníme ti závěry našich pozorování.
Jaké závěry? Mám hotovou práci na toto téma.
Pochopitelně, že ji využijeme také.
Na tvém místě bych se tak nesmála, nadělají se ti vrásky.
Co s námi chtějí vlastně udělat?
Za chvíli už mi budeš moct říkat ''moje drahá''.
Ne, ne, ne, to radši umřu, než být ženská.
Také my si myslíme, že si zvolíte raději smrt než naturalizaci.
Jednou jste řekli, že byste se chtěli obětovat pro vědu.
Umožníme vám to.
Některým sestrám, které zastávají odpovědné funkce,
se zdá, že jsou staré a unavené.
Vaše čerstvé, zdravé a silné orgány
jim navrátí pocit mládí a svěžesti.
Zavolej, drahoušku, doktorce Osete, ta ledvina bude už dnes.
Ne, ne, ne!
Z toho, co zbude,
se pokusíme syntetizovat plnohodnotnou výživnou látku.
V našich podmínkách se bílkovinný pokrm stále hůře získává.
Možná že kremace našich zemřelých je zbytečné plýtvání.
Experiment, který díky vám provedeme,
bude mít zásadní význam i pro náš vyživovací program.
To je kanibalismus!
Kéž vám zaskočíme v krku!
Kudlanky!
Přeji ti jistou ruku.
Na shledanou.
A s vámi se loučím, protože se už neuvidíme.
Jak to? No moment, to není možný!
- To není možný! - Já protestuju!
Jednáte proti všem konvencím. To je nehumánní postup!
Protestuju. Protestuju!
- Alberte, nenechávej mě samotnýho. - Děkuju ti za všechno.
Nenechávej mě samotnýho!
Albertku, nenechávej mě samotnýho, neopouštěj mě! Alberte!
Ať žijou muži, ať žijou muži!
Ne!
Přestaň křičet, pane Paradisi! Nebo dostaneš roubík.
Odkud víš, jak se jmenuju, divoženko?
A kdopak to v srpnu roku 1991 opustil ženu s dítětem?
- Jak tohle víš? - Protože to dítě jsem já.
Moje Jagviňa?
Tvoje?
Nemám s tebou nic společného. Změnila jsem si dokonce i jméno.
Víš to, že jsi svojí mamince dokonce i trošičku podobná?
Neodvažuj se vyslovit jméno mé matky!
Nešťastné oběti samčí zvrhlosti.
Ale holčičko, nebuď na tatínka zlá.
Kdopak tě nosil na zádech, co? Kdo tě plácal po prdýlce,
pamatuješ?
Mně přece, holčičko, vděčíš za ty nejšťastnější chvíle svýho života.
Vždyť jsem žádné dětství nikdy neměla,
protože ty ses dal radši hibernovat,
než abys zůstal se mnou a s maminkou.
Teď už otcové nejsou.
A my se postaráme o to, aby už nikdy nebyli, rozumíš?
Jagviňo, okamžitě mě rozvaž a omluv se tatínkovi!
- Paní doktorko, pacient čeká. - Už jdu.
A tebe si nechám jako zákusek, tatíčku.
Ne, ne, to nemůže bejt pravda. Ať mě někdo štípne.
Ááá!
Pšš!
Oh... a už brzo ze mě bude žena?
Ó, narkóza, to je krása.
Do kolika mám počítat, drahé dámy?
Pohlídej mi ho, sestro.
Jedna, dva, jedna, dva, jedna paní měla psa.
Čtyři, čtyři, pět, někdo jí ho sněd...
Pst!
Skalpel.
- Zapněte nouzové světlo. - Někdo mi vyrazil skalpel.
Ze země?
A vždyť je to jedno.
- Už zase! - Kdo je to?
- To je za trest, dceruško! - Světlo!
- Doktorka Yanda omdlela! - Přineste vodu!
- Já chci být ženská... - Nemáme čas, rychle do výtahu!
- Prosím tě, pospěš si! - ... já chci být ženská...
Já chci být ženská...
Neblbni, probuď se! Probuď se!
Já chci být ženská... ženská...
Co to děláš?
Chceš, aby se probudil?
Náš experiment skončil.
Bože, ono se to povedlo?
Dopadlo to přímo skvěle. Lépe, než jsem čekal.
Kdybyste věděli, co se mi při tom zdálo.
Jo. Nevěřili byste, co se při tom zdálo mně.
Vyprávějte mi to.
Mně se zdálo, že jsme se probudili ve světě, kde nebyli muži.
Samý baby.
Jo. Představte si, pánové, rozmnožovaly se ve zkumavkách.
Pod zemí.
Odkud to víte?
Odkud? To se přece zdálo mně.
Dokonce nás chtěly, s odpuštěním, vykastrovat.
Profesore, může věda vysvětlit takovou snovou shodu okolností?
Je to velmi zvláštní, ale... absolutně nemožné.
- Nemožné. - Nemožné.
Já jsem tak rád, že to byl jenom sen.
Jé, probudil se.
- Já jsem měl tak krásný sen. - No já vím, já vím, já vím,
to nic, to nic, Albertku. Neber si to tak, Albertku.
No, no tak, Albertku, přestaň s tím fňukáním.
Co tu dělá tahle? Už jednou nás zradila.
Ale teď nám zase pomáhá utéct.
Proč to, slečno, děláte?
Sebrali mi vás i mou práci, tak ať nedostanou nic.
A co s námi udělají, když nás chytí?
Živý nás nedostanou.
Nejdřív zahodíme tohleto, vaše identifikátory.
- O jejej. - No, bude to trochu bolet.
Máme jejich impulzy.
lmpulzy ano, ale je ne.
Taková hanba, nechat si utéct samce z operačního stolu.
Doktorka Tekla nám dá co proto.
Měla bys myslet na útulek, sestro.
Někdo jim musel pomoct.
Lokalizujte Lamii Renovou.
- Co kdyby ses dala do práce? - Pojď se na to podívat, rychle!
To jsi ty, Lamio? Co se děje?
Pusťte mě, mám pocit, že jsem tam zapomněla vysílačku.
Pospěš si, ať tě tu nenachytá kontrola.
Jenom na chvilku, hned zmizím.
Co děláš? Co to děláš?
- Opatrně! Sestro! - Nebo vyletíme do povětří!
Vyletíme, jestliže mně nepomůžete.
Honem, šaty dolů!
No rychle!
Lamio, co děláš? Vybouchne to.
Převlečte se.
- Otočte se, dámy! - Nekoukat!
Mám impulzy Lamii Renové, blokhaus C.
Předtucha mě nezklamala.
- Ano, sestro, na blokhaus C. - Prosím, jedeme.
- Můžete koukat. - Už, už.
A teď skafandry na výstup, rychle!
Nemůžeme je vydat bez povolení Její Excelence.
- Je tam dneska 300 jednotek. - Neslyšely jste? Raz...
Lamio, nedělej to!
Dva...
Počkej.
Lamio, otevři mi, stejně víme, že tam jste.
Laser.
Lamio, vydej nám samce!
Uvědom si, komu pomáháš.
Až vejdeme, bude pro tebe pozdě.
Lamio...
Lamio, slyšíš mě?
Potom už bude pozdě.
- Lamio! - Co je?
Nevím, proč průvlak nesjíždí dolů.
Cože?
- Proč to nesjíždí dolů. - Havárie?
- Co se děje? - Daly mi špatný klíč.
- Co se stalo, proč to nefunguje? - Musíš znát akustické heslo.
- Jaké heslo? - Nemáme ponětí.
- Heslo zná jenom Její Excelence. - Lžete nám, abyste získaly čas.
Heslo!
Dávám vám 5 vteřin. Heslo!
- Lamio, nedělej to, neznáme heslo! - Opravdu neznáme heslo!
Raz... dva...
Lamio, uvědom si, komu pomáháš. Vždyť jsou to muži!
Ony nás nechtějí pustit ven.
Abychom tam v klidu umřeli.
Všechno je v háji.
Kurva!
Strefil se!
- Znali heslo. - A co je to?
Je tu.
Povedlo se!
- A teď rychle utíkejte! - Umřeme svobodní.
Děkujeme ti, Lamio.
Děkujeme ti.
- Uteč s námi. - Moje místo je tady.
A chci vidět, jak se budou tvářit.
Jsi senzační holka, Lamio.
Díky za všechno.
No, máme dva tejdny.
Uvědom si, komu pomáháš.
Až vejdeme, bude pro tebe pozdě.
- Nehýbejte se! - Lamio!
Lamio, slyšíš mě?
A teď naráz!
Hej, no!
Nemohly jsme je zadržet.
Ta fanatička nás chtěla vyhodit do vzduchu.
A kdo je sem pustil, co? Potom si promluvíme.
Dejte sem skafandry, daleko nám neutečou.
Výborně, přece ses rozhodla.
První chlapský rozhodnutí v tvým životě.
- No a co dál? - Tady je jenom poušť.
Jenom poušť.
- Co se děje? - To právě nevím. Nevím.
Co chceš dělat, Maxi?
Mám dost těch podzemních her na slepou bábu.
- Maxi, žiješ? - Ještě nevím.
To bude asi preventivní filtr.
Co je to za mystifikaci?
Proč si s tím dávají takovou práci?
Tady už jsem sakra někdy byl.
Ale to už je kosmos.
Počkej! Počkej, počkej, hezky opatrně.
Co když je moře taky ozářený?
Mohlo by to bejt nebezpečný, pozor.
A vy, na co čekáte?
Nemáme přece víc skafandrů.
Škoda.
Já musím v každém případě za nimi.
Budeme spolu v kontaktu. Jestli si najdete skafandry,
- vydejte se za mnou. - Rozkaz, sestro.
Objevila jsem cosi podivného.
Mám je.
- Les, zelený les! - Počkej, co když je to umělý.
Lamio, pojď za mnou.
Ne tak rychle!
Copak to není jedno kde umřeme?
Máme kyslíku už jenom 2 minuty.
Zbláznil se.
Jsme zachráněni! Jsme zachráněni!
Hele! Tam! Hele, čáp!
Když dejchá on, my můžeme taky.
Podívej se, čáp! Hele, sundej to!
Lamio, sundej tu bublinu! Jdeme! Někde musí mít hnízdo.
- Ne... ne... - Svlíkni to, neboj se.
- Vždyť se udusíš. - Má pravdu, sundej to.
Nechte mě tady...
Pravděpodobně zešíleli.
Jsou to sebevrazi, sundali skafandry. Jdu za nimi.
Jak jste mohli přežít v takovém průvanu?
- To je nějaká vaše stanice? - Nevím.
Jo.
Hopla!
Jseš tam?
Ježkovy voči.
To je neuvěřitelný.
No tak co tam ksakru máš?
Pojďte se podívat!
- To vypadá jako blokhaus. - Blokhaus?
Je tu někdo?
Asi jsme se přenesli v čase.
Ba ne, to je fata morgána.
Pšš!
Lidičky, my jsme v domě.
- Tohle je dům z vašich časů? - Ano, přesně tak.
Druhá polovina 20.století.
Jsou pravý. Všechno je pravý.
Základno, haló, příjem! Základno, slyšíte mě?
Milá dámo a pane, snídaně je připravena.
Prosíme ke stolu, dobrou chuť.
To je asi nějaký skanzen nebo muzeum. A tohle jsou jenom exponáty.
Žádný skanzen, žádný exponáty, všechno je úplně čerstvý.
Ber si, Lamio, nenech se pobízet.
Poslužte si.
Ajajaj, děťátko se nám pobryndalo.
Víš, zlato, vajíčko se otvírá tady. Naklepneš skořápku a je to.
- Ale mně to vyskočilo. - To nevadí, to nic,
to dáme do pořádku. Sundej ty rukavice, tak.
Brzy bude kafíčko.
Netušila jsem, že jídlo může být takhle příjemné.
Však poznáš ještě příjemnější věci, zlato.
Ruce vzhůru!
Zatýkám vás všechny jménem naší...
Děvence došel kyslík.
Pokud jde o vajíčka, tak já mám nejradši, když jsou správně naměkko.
Vzala si to všecko moc k srdci.
Trošičku soli...
a teď je nejdůležitější odříznout tohle, víš.
Vršíček, abys neporušila žloutek uvnitř, a takhle ho zvedneš...
Jenom se nestyď! Alberte, z úst do úst!
No vidíš, máme to a uvnitř máš pěkný žlouteček.
Na tohle by byla lepší pořádná postel.
Jen se snažím jí pomoct.
No dobrý, dobrý. Nepoznávám tě, člověče. Tichá voda.
Promiň, zlato.
A k tomu si dáme chlebíček s máslíčkem. No to bude paráda!
- Jen se snažím jí pomoct. - Říkám snad něco jinýho?
Kde to jsem? Kde je můj skafandr?
Kdo ti dovolil mě svlékat?
Zavolám na základnu, přijdou nás zachránit.
Tebe možná ano, ale nás? Ostatně, žádné záření vůbec není.
Jak to? Jak to, že není? Jak to?
Naše měřící aparatury jsou spolehlivé.
Když chcete, umřete si, ale já jdu!
Počkej! Copak jsi v lese neviděla zvířata, ptáky?
Žádné záření neexistuje, musela jsi slyšet zpívat ptáky.
Hrdinně položily život za svou vlast.
Emma Daxová z útvaru Genetix...
- Už nás pohřbily? ... a Lamia Renová z útvaru Archeo.
To ne, to není možné.
Vidíš, tebe už taky odepsaly.
Poslední dobou kolovaly zvěsti o objevení jedinců nižšího druhů,
hibernovaných koncem 20.století.
Ne, to není možné.
Je sice pravda, že jsme vykopaly a odhibernovaly dva lidské samce,
avšak jakékoli nebezpečí bylo již zažehnáno.
Dnes ráno na speciální klinice Archea
byla uskutečněna jejich naturalizace,
aby se i tito tvorové mohli začlenit do naší společnosti.
- A toto jsou ony po zákroku. - Cože?
Jsem velmi šťastná...
Lžou jim přímo do očí!
Což před zákrokem nebylo možné, protože jako individuum,
stojící na nižším stupni vývoje,
bych za jistých okolností bych mohla být nebezpečná pro své okolí.
Také já se cítím znamenitě.
A chtěla bych z tohoto místa poděkovat operačnímu týmu za to,
že mě rychle a bezbolestně...
- Ale proč takhle lžou? - V zájmu nejvyšší idee.
To je hnusná lež!
Proč by měly znepokojovat širokou veřejnost.
Copak se smí lidem takhle lhát? Já to nechci, nechci, nechci!
- Ty nechceš, abych se tě dotýkal? - Ano, ano... Ne, já nevím.
Pojď se podívat, co je tam nahoře.
- Mám tě hladit, nebo nemám? - Ano.... ne.
- Hladit, či nehladit? - Kdo tady bydlí?
Konečně, na tom nesejde.
- Mám hladit, a nebo nehladit? - Ne... ne... nevím.
Je tady moc vzduchu, musím se vrátit na základnu, já nechci...
Uklidni se sakra, nebo ti nasekám zadek!
Co se to se mnou děje?
Pěkný, pozdní rokoko.
Je tady nějak horko.
Mně je tu taky horko.
Ach, tohle tak příjemně chladí.
Ehm, vzhledem k situaci,
která vznikla, jsme se zde ocitli jako...
. . .jako představitelé dvou pohlaví, a proto... proto bych...
jako humanista chtěl prostě navrhnout návrat...
k poněkud možná tradičnějšímu způsobu kontaktu
mezi mezi dvěma osobami různého pohlaví.
Co to děláš? Já jsem přece funkcionářka.
Teď už nejsi funkcionářka, teď jsi jenom žena.
Co to děláme?
Krok za krokem se blížíme k velikému tajemství přírody, víš?
Děláš velké kroky.
Ten poslední bude úplně nepatrným krokem člověka, ale pro lidstvo
může znamenat mnoho.
Chtěl jsem... chtěl jsem se tě zeptat...
Chtěl jsem ti navrhnout společný intimní život.
Co to znamená?
Vidíš, ty o životě ještě nic nevíš.
- Jak to? Mám tři fakulty. - No jo, tři fakulty, tři fakulty.
Podívej, vy na to máte zkumavky,
a já mám na mysli jinou, jaksi mnohem bezprostřednější metodu
jako například ty... no, jak bych ti to...
zvířátka to dělají taky tak.
Já tě prostě strašně miluju.
Láska je druh omámení, kterým se muži snažili ovládnout duši...
Pojď ke mně!
- Co je to? Co je to? - To je... život.
- Co je tam tak veselo? - To bude počátek nového světa.
A co když se narodí holky?
Zapomeň to slovo.
Každých devět měsíců chlapec...
nebo dva... můžou mít dvojčata.
Krucifix, to všechno je málo.
Nech toho, nech toho, tamten svět se stejně zachránit nedá.
Ale tady se někdo příjemně zařídil.
Maxi, musí se to udělat v masovém měřítku, víš? Sexploze...
Porazíme je jejich vlastní zbraní.
Prosím tě, koho?
Maxi...
- Co je to? - Výtah.
Tady a výtah?
- Slyšel jsem výtah. - Kde?
Pimčo, Kukčo, Džibučko,
panička vám hned dá papáníčko.
Afroditka dostane taky.
Někdo pil z mého pohárku.
Někdo seděl na mém kanapíčku.
Zvláštní.
Dobrý den, veselé Vánoce.
Chyť ji!
Pusťte mě! Pusťte mě!
Co je to? Co je tohle, hele?
Pánové, pánové,
zapřísahám vás, udělám všechno, co chcete,
jen mě... jen mě proboha neprozraďte.
Ty jsi teda vypečená excelence!
Nás jsi málem nechal vykastrovat,
a sám si přiděláváš falešný kozy, šejdíři!
Ale pánové, já jsem nemohla... nemohl nic dělat, pánové.
Musel jsem být mnohem přísnější než ony, jinak by mě mohly podezřívat.
Ty... a jak to, že ty ses tu uchoval?
To je moc dlouhá historie.
Když bylo po válce,
a Liga převzala vládu,
byly mi čtyři roky.
Mnoho chlapců, kteří přežili, bylo naturalizováno na děvčata.
Ale mě maminka schovala,
a tak jsem vyrostl v ženském přestrojení.
Pak jsem začal aktivně pracovat v Lize.
A... před 10 lety si mě zvolily za Její Excelenci.
Teprve pak jsem si mohl oddechnout a zařídit se tady.
V domě nebožky maminky.
Tam dole v podzemí živoří tisíce klamaných žen.
Proč je nepustíte, když záření neexistuje?
Nebylo tak silné, jak se myslelo.
Na počátku byla panika, ale když už si zvykly žít pod zemí,
nemělo smysl to dementovat.
Vládne se jim mnohem lépe, když sedí pod zemí.
Jak si poradily se sexuálním pudem?
- No? - Liga myslela na všechno.
Speciální pilulka proměňuje sexuální pud na pud kariéry.
Takže ty jsi těžil z privilegií,
místo abys za pomocí nějaký pěkné kočky
obnovil přirozenej pořádek světa.
l kdybych bejval chtěl,
- stejně by z toho nic nebylo. - Jak to?
To je má největší osobní tragédie.
Co?
Nikdy jsem si netroufal s nima něco začít.
Já se jich bohužel bojím.
Co s ním uděláme? Je to chlap.
Těm čarodějnicím ho vydat nemůžeme.
Dobře, tak uděláme dohodu.
My tě neprozradíme, a ty nás tu necháš bydlet.
Platí! Chlapci, já jsem tak rád, chovejte se tady jako doma.
Ale že jste těm ježibabám vytřeli zrak!
Musím vám něco ukázat.
- Tohle je moje řídící centrum. - Moc hezká hračka.
Odtud jim budeme vládnout, velet... a můžeme se i střídat.
Kdo je tam?
Jsou tu s námi ještě dvě dívenky. Ale ty tady taky zůstanou.
- Dvě? - Jenom dvě.
Tady Excelence.
Zítra máte volno. Vyhlašuji mimořádný svátek.
Vynález.
No, tak do práce.
Až se vás narodí celá legie, nikdo tu epidemii nezadrží.
Tak... a hop!
Hezky spinkejte, moji chlapečkové.
Vy jste naše naděje. Na shledanou za devět měsíců.
Matka příroda je na naší straně. Držte se dobře, kluci.
- Příroda musí zvítězit. - Á... hop!
Je to jenom otázka času. Tak... kluci, držte se!
KONEC
Authoring DVD: CatMusic